Dvě literární reprezentace jednoho města : Kutná Hora Mikuláše Dačického z Heslova a Jana Kořínka
![no cover found](https://literarybibliography.eu/files/covers/medium/00090468.jpg)
- Statement of Responsibility:
-
Jan Malura.
- Autor:
-
- Format:
-
Artykuł z czasopisma
- Język:
-
Czech
- Forma / Gatunek:
-
studie
- W:
-
Česká literatura ISSN 0009-0468 Roč. 61, 2013, č. 1, únor, s. 5-28
- Referred work:
-
- Dačický z Heslova, Mikuláš Paměti
- Kořínek, Jan Staré paměti kutnohorské
- Hasła osobowe:
-
- Kořínek, Jan, 1626-1680
- Dačický z Heslova, Mikuláš, 1555-1626
- Hasła przedmiotowe:
- Adnotacja:
-
Studie, která se pohybuje na pomezí kulturních dějin a poetiky textu, srovnává dva způsoby literární reprezentace města. Klade si otázku, jak literární texty vytvářejí městský prostor a identitu jeho obyvatel a jak se na tomto procesu podílí specifické literární strategie a dobové literární žánry. Autor se zaměřuje na dvě významná literární díla raněnovověké literatury, jejichž tématem je Kutná Hora. Prvním z nich jsou Paměti (1593-1620) Mikuláše Dačického z Heslova, které jsou městskou kroniku, druhým pak Staré paměti kutnohorské (1675) Jana Kořínka, jež představují směs nejrůznějších žánrů a textových typů s dominující oslavnou tendencí. Slovo "paměti" v názvu obou děl neodkazuje na osobní vzpomínání, ale na paměť kolektivní. Dačického Paměti jen minimálně zaznamenávají fyzickou podobu města, nesnaží se prostřednictvím deskripce a obrazného jazyka konstruovat představu ideálního prostoru. Dačického glosy a komentáře se týkají zejména sociálního organismu města (představa uzavřené společnosti potlačující marginální skupiny, cizozemce a jinověrce aj). Kořínek užívá konceptualistickou barokní literární metodu, píše stylizované, místy parodické, panegyrikon na město, aby ukázal Kutnou Horu jako osobité a zároveň privilegované místo. Literární reprezentace měst v období raného novověku často směřují ke konstrukci urbánního prostoru jako utopického místa, dokonale organizované a ovládané komunity. Tento přístup byl velmi blízký i Janu Kořínkovi, který hovoří o idylické "politické zahradě", tedy bezchybné veřejné správě a který vytváří obraz Kutné Hory jako místa posvěceného, vzorově katolického.